Muistakaa, että nämä troijalaismuurit ovat vahvuutemme.
Älkää päästäkö ketään intomielistä hyökkäykseen-
- ennen kuin vallit ovat tehneet tehtävänsä.
Asemiin.
Missä minun asemani on, Hektor?
Spartalaisnaisesi rinnalla.
Tule kanssani, veli, niin jaamme spartalaisverta.
Saat minun osuuteni.
Eikö ketään vastassa?
Olin toivonut heidän hajaannuttavan joukkonsa.
- Minne leiriydymme, Agamemnon? - Me etenemme.
Helenani kärsii joka hetki.
Leirimme on palatsissa. Hyökkäämme heti.
Troijan muureja vastaanko, Akhilleus? Meidän pitää varustautua.
Odysseus on oikeassa. Meidän täytyy valmistautua.
Odysseuksen suunnitelma voitti.
Kreikkalaiset lujittivat asemiaan ja rakensivat varusteita-
- joista olisi vastusta Troijan muureille.
Seuratkaa Akhilleusta!
Hektor.
- Palatkaa rampeille! - Jäämme alakynteen. Vetäytykää!
Palatkaa torneihinne!
Takaisin rampeille!
Takaisin!
Polydoros!
Sota on oikein, Paris.
Hektor, rauhan mies...
...on nyt suurin soturimme.
Kiitä Helenaa kohtalostasi.
- Kiitä Parista. - Kiitän häntä hengestäni.
Mahtava Zeus, kaiken kuningas-
- annamme haltuusi Polydoroksen, Troijan prinssin.
Tuomitse hänet armolla ja myötätunnolla.
Älköön Athene ruokkiko raivoaan turvattomasta pojastani-
- vaan meidän murheestamme.
Me, Troijan elävät vainajat, maksamme hänen velkansa-
- vuosikausien piirityksessä.
Kreikkalaiset valmistautuivat vuosien piiritykseen.
He purkivat varastojaan aluksilta-
- ja ajan mittaan ryöstivät ja raiskasivat ympäröiviä pikkukyliä.
Näpit irti hänestä!
- Soturiko käskee? - Hän on minun.
Suuruudestasi huolimatta olen ylipäällikkö, sotasaaliin haltija.
- Viekää hänet tiloihini. - Ei.
Agamemnon, jos otat tuon tytön, matkaan kotiin.
Lennä sitten, soturi.
- Hän ei tarkoittanut sitä, Akhilleus. - Kotiin, soturi.
Älä, Akhilleus.
Ulos. Ulos. Ulos!
Akhilleus, Agamemnon ei puhu kaikkien meidän puolesta.
Kurjat rakit! Sakaalit!
- En enää koskaan taistele hänelle. - Taistelet kuitenkin Kreikan puolesta.
En enää.
Vuosien pattitilanteen aikana muurien suojaamat troijalaiset-
- hyökkäsivät toistuvasti valloittajien leireihin öisin.
- Helena, niin täydellisenä. - Tyttökö, johon rakastuit?
Kanna aina sitä kuvaa mukanasi, Paris.
Se ei ole tarpeen, kun minulla on sen lumon alkulähde.
Pitelen nyt sen elävää lämpöä-
- ja sen henki on aina kanssani muureilla.
Eihän se sitten voi hävitä? Eletty ja jaettu ei koskaan häviä.
- Ei koskaan, Helena. - Jos kuitenkin menetät minut...
...voisitko alistua siihen?
Älä pelkää. Sinulle ei käy kuinkaan.
Mikään maallinen ei säily, Paris. Ei suru eikä onni-
- eivätkä rakastavaisetkaan.
Armas Helena etsii varjoja Troijan ainoassa valoisassa paikassa.
Rakastuneet eivät saisi sokaistua.
Heidän pitäisi katsoa tulevaan ja valmistautua eroon.
Vaan ei noin synkeänä, rakas. Tapaamme Elysiumissa-
- jossa vuosikaudet vilahtavat silmänräpäyksessä.
Sinä purjehdit, ja minä ratsastan Pegasuksella.
Saarellemmeko?
Sinä maanpäällinen jumalatar, tee minusta kuolematon suudelmallasi-
- ja elämme nektarista ja ambrosiasta.
- Tuskinpa tahdon olla niin eteerinen. - En liioin minä.
Montako vuotta me troijalaiset kärsimme?
Saimme armonaikaa vain vainajiemme polttamiseen.
Se on ainoa lepohetki Troijassa, jossa kerran elettiin autuudessa.
Täytyykö troijalaisten aina sijoittaa hautarovionsa tänne?
- Kauanko he syyttävät minua? - He menettivät paljon rakkaitaan.
...tuuditetaan ikuisen rauhan lupauksilla.
Uskoin kerran siihen rauhaan...
Luulin voivani paeta, vaan ei ole pakopaikkaa...
- Ei liioin voittoa kenellekään. - Poistu.
Prinssi Paris käski minut seuraanne.
Käsken sinua poistumaan.
Ei, ystävät! Kuulkaa minua, troijalaiset.
Luovuttakaa hänet spartalaisille.
Häätäkää Paris Troijasta!
- Ellei luontonne riitä... - Helena, älä mene ulos.
Käskin sotilaiden hajaannuttaa heidät.
- Pyydätte minua lähtemään Troijasta. - En, Helena...
...mutta Pariksen tähden olisin menettänyt Hektorin.
Rakastan poikiani tasavertaisesti, sekä heidän armaitaan.
Olette jalomielinen.
Ylipappi sanoo jumaltenkin sotivan.
Toiset Athenen ja Kreikan puolesta, toiset Troijan ja Afroditen.
Miten voisin syyttää sinua sodasta?
- Voisin päättää sen. - Kukaan ei voi.
Minä voisin, jos palaisin Kreikkaan, Menelaoksen luo.
Palaisitko halveksimasi miehen luo?
Jos sota päättyisi ja Paris nousisi taas troijalaisten suosioon...
- Hän ei ikinä päästäisi sinua. - Voisinko jättääkään häntä?
- Auttakaa minua päättämään. - Uhmaisitko kohtaloa?
Sitä ei kuolevainen saa tavoitella, Helena. Vaan kummeksun...
...voiko noin ihana olla kuolevainen.
Lhanako? En. Olen kaikkea muuta kuin mihin pyrin.
Olen ollut yksinomaan itsekäs.
Kaikki epätoivo, tuska ja kyyneleet, jotka aiheutin.
Miten kaukana ne ovatkaan saariunelmasta!
Kerro kuninkaallesi, että haemme Helenan sovitusta paikasta.
Emme siedä minkäänlaista petosta.
Vakuutan, ettei petosta ole. Helena tahtoo palata Menelaoksen luo.
- Helenan tahto. Kuulitko? - Olen kuullut sen monesti.
Odota, lähetti.
- Kerro, että Menelaos vaatii... - Ei. Ei mitään muuta.
Riittää, että Helena palautetaan. Troijalaiset toivovat rauhaa.
Rauhan miehinä hyväksymme tarjouksen.
- Palaammeko tyhjin käsin kärsittyämme? - Tyhjin käsinkö?
Saamme Helenan ja kunniamme takaisin.
Olet liian suorasukainen, veli.
Saatuamme Helenan näytämme heille, ettei meitä lahjota.
Tahtoisin kaiken varalta Akhilleuksen mukaan.
Hän ei taistele niin kauan kuin sinä komennat-
- lemmenkipeän ja pölkkypäisen veljesi rinnalla.
Sittenpä hän ei saa maistaa voittoa.
Helena?
Helena.
- Missä hän on? - Hän ei ole täällä, Paris.
Missä sitten?
Hän lähti kreikkalaisten leiriin.
Menelaoksen luoko?
Hän halusi päättää turmion ja palauttaa kansansuosiosi.
- Juonit hänen kanssaan... - Hän ei ollut vanki...
...vaan kuningatar, jolla on enemmän rohkeutta-
- kuin minulla taivaan myrskyisissä vuorovesissä.
- Hän ei vie Helenaa. - On myöhäistä, Paris.
Et voi estää sitä.
Troijalaiset!
Palautitte Menelaoksen vaimon, mutta velkanne ei pääty siihen.
- Velkako? Emme näe mitään velkaa. - Ettekö?
Kuka korvaa vuodatetun kreikkalaisveren?
- Maksoimme troijalaisverellä. - Se ei kelpaa spartalaisvaluutaksi...
...eikä korvaa 1000 aluksen kuluja. - Ehdot olivat selvät.
Te jätätte rantamme Helenan palautusta vastaan.
- Luottavaiset houkat. - Vaadimme kahta.
Puolta Troijan aarteista ennen lähtöämme-
- ja 1000 talenttia joka vuosi.
Vangitkaa heidät!
- Siinä maksusi. - Viekää Helena porteille!
Palauttakaa hänet Troijaan!
Perään!
Lähtekää perään!
Kääntykää!
- Älkää menkö liian lähelle muureja. - Ei Hektoria vastaan.
Patroklos. Patroklos!
- Tuo minulle kilpeni. - Kyllä, herra.
Kiitos, troijalainen, kun toit meille Patrokloksen ruumiin.
Suurkiitokset.
Poikani, kreikkalaisten petturuus osoitti, etteivät he sodi kunniasta.
Helena, osoitit, että he etsivät saalista eivätkä oikeutta.
Pyydän molemmilta anteeksiantoa.
Kassandra, osoitit, että sinulla on suurta viisautta.
- Mitä vielä voit kertoa? - Taivaalle nousee myrskyjä...
...mutta syy on Athenen, ei Helenan.
- Kiitos. - Rohkeutesi ei saa jäädä palkkiotta.
Helena, sinusta tulee Troijan prinsessa.
Missä ovat Hektor ja Andromakhe? He saavat laskea laakeriseppeleet.
Missä Hektor on?
Porteilla. Hän valmistautuu kaksintaisteluun Patrokloksen taposta.
Tapoin hänet. Haaste tulisi minulle.
Hektor ei päästä sinua Akhilleusta vastaan.
- Hän oli Patrokloksen sydänystävä. - Hektor vei hänelle ruumiin.
Kukaan ei lyö Akhilleusta, ei edes Hektor.
Näin ei saa käydä.
Hän parahti kuin tuskainen eläin ja pyysi kilpeään.
Hän saapuu.
Hektor. Hektor!
- Se on tehty, Andromakhe. - Akhilleus?
Isäni ja veljeni kuolivat hänen kätensä kautta.
- Sinussa he elävät vielä. - Aionkin elää sinun vuoksesi...
...ja poikamme.
Kypärä pelottaa häntä.
Rukoilkaamme, ettei hän tarvitse sellaista vaan saa rauhan.
Asemiin!
- Jos Akhilleus voittaa, etenemme. - Iskemme suoraan palatsiin!
Jos Akhilleus kuolee, vetäydymme puntaroimaan suunnitelmaani.
- Häntä suojaa kuolemattomuus. - Auta minua löytämään heikkous, Zeus.
Akhilleus on kuollut!
Kreikkalainen urheus kuoli vaan ei kreikkalainen viekkaus.
Olemme miesten lyömiä ja jumalten hylkäämiä.
Tapasin laskea kuukausia taisteluiden, tautien ja nälän avulla.
Kaikki on nyt loputonta painajaista.
Kävin jo sotaa, kun olitte imeväisiä, vaan en ikinä tällaista sotaa.
Purjehditaan takaisin kotiin.
Sen teemmekin.
Minulla on suunnitelma, joka edellytti troijalaisvoittoa.
- Se ainakin saavutettiin. - Maanpetturuutta.
Katsotaan silti totuutta silmiin. Maailman mahtavin armeija hävisi.
Mitä uneksit, Odysseus?
Uneksin vaimostani, uskollisesta Penelopesta.
Unissani näen, kun palaan hänen luokseen Troijan aarteiden kanssa.
- Miten? - Liittyykö tämä...
...Apagoksen miesten uurastukseen metsässä?
He rakentavat kunniamonumenttia Parikselle ja Helenalle.
Lahjaa jumalatar Athenelta.
Pyhä hevonen on niin suuri ja kaunis-
- ettei Troija voi vastustaa sitä.
Perääntymiskäskyn pitää kuulua Troijaan asti.
Anna alusten lähteä, mutta jätä tarpeeksi väkeä metsään.
Alukset lähtevät aamulla. Ottavatko troijalaiset tämän kaupunkiinsa?
Takaan sen. He ovat perin kiitollisia Athenelle voitostaan.
He ottavat tämän hevosen avosylin vastaan.
Sekä Bakkhoksen, viinin jumalan.
Valmistautukaa, kreikkalaiset!
He antoivat perääntymiskäskyn ja käskevät nyt miehiä airoihin.
Soihdut palaavat merelle.
- Aluksillako? - Tiedämme kohta.
Aineias lähti tiedusteluretkelle.
He ovat lähteneet! Viimeinenkin alus purjehtii pois.
Kuuluttakaa! Sytyttäkää voiton tuli. Kantakaa sitä kaduilla.
Hienoa, Priamos. Sankarimme tahtoisivat riemujuhlan.
Sytyttäkää voiton tuli!
- Näet uudenlaisen Troijan. - Näen sen kasvoissanne.
Avatkaa. Avatkaa!
Katsokaamme jälleen maailmaa!
Yö hymyilee meille.
- Katso, Priamos. - Yritin kertoa siitä, majesteetti.
Kreikkalaiset jättivät porteillemme oudon monumentin.
Varokaa lahjoja tuovia kreikkalaisia.
Sisareni lausuu totuuden. Tuo pahuuden luomus tulisi polttaa.
Aivan. Viholliset eivät anna lahjoja.
Lapseni, tämä ei ole lahja vaan hylätty palvonnan kohde.
Väki pyytää lupaa tuoda tuo ihmeellinen aarre torille.
He ovat taistelleet pitkään. En kieltäydy.
Kuuntele, isä. Tämä ei ole turmion loppu vaan alku.
Emme saa olla epäkiitollisia jumalattarelle, joka suosi meitä.
Tuokaa hevonen sisään. Se saa kuvastaa rohkeuttamme.
Kyllä, majesteetti.
Se on mahtava ja kaunis luomus.
- Olinpa lapsekas epäilyineni. - Minä taas pelkäsin puujättiä.
Mitä tuo oli?
Se oli Athenelle, joka armahtaa kilpasiskonsa.
Oletko mustasukkainen, Afrodite?
Olen vain Helena, joka ihmettelee, onko hänestä koskaan troijalaiseksi.
Kun troijalaiset katsovat tasangolle, eivätkö he aina mieti Spartan Helenaa?
Kaikkialla on nyt rauha. Emme ole sidottuja tänne.
Vien sinut, minne ikinä tahdot.
Eläköön prinssi Paris ja Helena! Eläköön Helena!
Eläköön Paris. Eläköön Helena!
Kohtalo, Paris, kohtalo.
Emme näköjään voi paeta, emme onneakaan.
Olenkin onnellinen. Hyvin onnellinen.
Spartalaiset, palatsiin!
Eteenpäin!
Troija on menetetty, mutta ette saa kuolla.
- Suunnatkaa pohjoisportille. - Jättäisinkö teidät nyt?
- Tai minä? - Totelkaa kuningastanne.
Aineias, huolehdi Andromakhesta ja pojanpojastani.
Paris, Helena, käsken teitä lähtemään.
Suurenmoista, Agamemnon.
Athene palkitsee sinut loistollaan.
Murtautukaa sisään!
Helena!
Vangitkaa heidät! Muut etsimään. Etsikää hänet!
- Älä kadota minua! - En koskaan.
Paris!
Paris! Paris!
Paris!
Voi, Paris. Paris!
- Paris! Luulin eksyneeni. - Jumalat ovat kanssamme. Tule.
Paris!
Hetken luulin jo...
...että olit se pikku orjatar. - Niin olenkin.
Olen kaikkea, mitä rakkautesi ja sydämesi halajaa.
Sinä olet sydämeni.
Paris. Ei.
Alukseni tuli noutamaan sinut. Mene sinne.
Pese pois hänen verensä.
En milloinkaan. Se on minun vertani.
Eihän se voi hävitä, Paris?
- Eletty ja jaettu ei koskaan häviä. - Ei koskaan, Helena.
Niinpä emme sano hyvästi.
- Olet kanssani ainiaan. - Samoin sinä.
Tekstitys: SDI Media Group
Ripped by: SkyFury